To melodier som kjemper om herredømmet.
Hendene er kjemper. Ti fingre hver.
Å opptre er risikabelt.
Bare innse at det er farlig. Folk tar skade.
Du må kunne spille den med bind for øynene.
- Herregud, notene! - Jeg glemte dem.
- Du kan vel lære deg dem først? - Og så glemme dem?
Fingersetningen.
Bli med meg, David.
Vi skal hvile fingrene i dag og isteden trene fantasien.
Første sats, cadenza. Vi begynner fra...
Hendene skal spille av seg selv, så du kan glemme notene.
La det komme herfra. Fra hjertet. Derfra kommer det.
Herlige, svulstige akkorder!
Du må temme pianoet! Det er et monster.
Tem det, ellers sluker det deg!
Dette begynner å komme seg.
God morgen, mrs Perkins.
KATHARINE PRICHARDS DØDSBO Alle minner skulle returneres
Dette er mitt lille mausoleum.
Liszt, med vorter og det hele. Den er lagd etter hans død.
- Stakkars Franz. Steindød. - Stadig mulig å kjøpe. Billig.
Jeg har Rakhmaninov et sted.
Fantastiske fingre. Så virile.
Jeg spilte faktisk den tredje for ham en gang.
Han sa han kunne høre seg selv i min fremførelse.
Han sa det var som jeg hadde rørt ved hans sjel.
- Det var vel ikke så verst? - Slett ikke verst.
Nå er det din tur, David.
Husk at når du har gjort det, kan ingen ta det fra deg.
Du må spille som om morgendagen ikke fantes.
Ikke svikt meg nå, David.
Hvor mange geniale øyeblikk i dag, Cecil?
Hallo. Hvem er det?
- Hallo! - Pappa?
Jeg er hjemme.
Pappa! Hallo, pappa!
- Du har fått besøk, David. - Det er meg, David. Suzie.
Suzie? Kjenner vi Suzie?
- Din søster, David. - Søster Suzie. Takk, søster.
- Jeg kan ikke komme så ofte mer. - Ikke så ofte, søte Suzie.
- Jeg skal flytte til Melbourne. - Men ikke si noe til pappa.
- Ikke noe å gjøre, Margaret. - Hun bor i Israel.
Margaret kalte meg sløving. Gris. En puddel.
Det var komplisert, complicato, i Israel.
Det var en krigssone. Krig. Og de led. De led.
Det ødelegger alt, ikke sant?
David. Jeg visste at du var her.
Jeg har vært slem gutt igjen, hva? Jeg tror det.
Jeg blir straffet resten av livet. Fordi jeg er gått i stykker.
Det er forbuden frukt. Det sier legen.
Nei, han likte det ikke. Han misbilliget det sterkt.
- Jaså, du kan noter? - Kanskje jeg kan snu et nytt blad.
- Jeg heter Beryl Alcott. - Alcott. Ligner på Helfgott.
Tåpelig. Det betyr "med Guds hjelp".
- Hva heter du til fornavn? - David. Hva syns du?
- Er du David Helfgott? - Ja...
- Jeg så deg vinne konkurransene. - Man kan ikke bestandig tape.
Jeg beundret deg.
- Spiller du fremdeles? - Legen forbød det.
- Forbød? - Ja. Jeg kunne ta skade.
Legen sa det. Noe som skjedde for lenge, lenge siden.
Men spill nå, Beryl. Kraftfullt!
Bra, Beryl! Veldig bra venstrehånd.
Man må bry seg og dele med andre. Bry seg og dele.
Dette blir et stilig bryllup, Beryl!
Dette er veldig bra, Beryl.
Veldig bra. Tråkk på pedalene. Vi kjører sykkel, Beryl!
- Hva foregår i hodet hans? - Hvem vet. Forvirrende.
- Han lever i sin egen lille verden. - Stakkar.
Han kunne skrives ut hvis han bare hadde noe å gå til.
- Kom, David! - Beryl, Beryl, Beryl...
- Jeg tåler ikke røyk. - Unnskyld.
Hva skal du? Du kan ikke veien!
Jeg føIger etter deg.
Greit! Hopp inn, David.
- Gud velsigne deg! - Hva syns du om dette?
- Er det deg, søster? - Jeg er her, David.
- Her, der. Hvor er søster? - Du bor her nå, David.
Og har det bra, ja ja, ja ja.
- David Helfgott tilbake på sporet. - Det kan man trygt si.
Så fint, Beryl.
Herlige, svulstige akkorder!
Botanisk hage ligger like ved. Du kan komme og gå som du vil.
Mr Minogue er en sann kristen. Du kommer til å like ham.
Du får til og med ditt eget piano!
Lett, lett, fjærlett.
Vær stille, David!
God morgen, David. Opp og hopp! På tide med frokost.
Best å la pianoet få litt hvile. Underskriv sjekken.
- Se på deg. Du burde mosjonere. - Mosjonere, ja.
- Få noe frisk luft i lungene! - De svake knuses som insekter.
Som gresshopper.
Ha det.
Det er stengt!
- Sylvia, den herreløse hunden. - Jeg ordner det.
- Kan du dra en låt for oss? - Helt greit.
Bravo, encore. Gi oss litt snadder, Liberace!
Nå er det nok. David...
Takk, takk!
- Beethovens femte! - Symfonien eller konserten?
HUSKER DERE HAM?
GLITRENDE DAVID
Jeg spilte ganske bra, hva? Og fortjener en matbit.
Hallo, David.
Hallo, pappa.
Har du det bra?
Jeg får ikke åpnet lokket. Det er noe feil med den.
- Hva kan være feil, David? - Det er et mysterium.
Lukk den.
Gi den til meg. Jeg skal vise deg.
Ser du hvor enkelt det er?
- Kan ikke bli enklere. - David.
Her.
Se på meg. Du er heldig, David.
Det er visst sant. Folk sier det.
- David, kom til poenget! - Jeg er heldig.
Ingen kommer til å være like glad i deg som jeg.
Du skjønner...
Innser du hvilken mulighet du har fått?
- En unik mulighet, pappa. - Ja.
Da jeg var liten...
Kjøpte... jeg en fiolin. En nydelig fiolin.
Jeg sparte...
Til den fiolinen. Vet du...
Hva... som skjedde med den? Vet du det?
Nei. Hva skjedde med den? Jeg aner ikke.
Man må overleve, ikke sant?
God natt, pappa.
- Hvor er barna? - De leker her i nærheten.
- Jeg har faktisk besøk. - Han er vel ikke Skorpion?
Veldig gøy. Et vidunderbarn.
David!
- Takk. - Rene galehuset. David!
Er det vannet som renner?
David!
David?
Hvor i all verden er han?
- David har holdt på i en time! - Han er kul.
- David! - Legen. Hvor er alt varmtvannet?
- Her er en du må treffe. - Varmtvannet ble borte.
- Hvor? Hvem vet? Ikke jeg. - Gillian er en god venninne.
- Hun er astrolog, ikke lege. - En hjertekirurg.
Jeg trenger kirurgi. Jeg er tåpelig, ikke sant?
- Hun kan stille horoskopet ditt. - Vil hun det, Sylvia?
Hva slags horoskop? Jeg elsker stjernene.
Og planetene. Sfærenes musikk. Om kjærligheten lever av musikk...
Så gastronomisk! Livnærer seg.
Hvordan er han når man blir bedre kjent med ham?
- Hva er han? - Finansrådgiver.
Bra så langt. Hvor alvorlig er det på en skala fra 1 til 10?
- Tier? Når står bryllupet? - Jeg forhaster meg ikke.
Blondiner forstår å more seg!
Der er du jo, doktor.
Jeg går opp på rommet.
God natt, Lucy!
- Kan jeg komme inn? - Bare kom inn.
- Unnskyld. - Ikke din feil. Forbløffende.
Rart hva man finner uten engang å lete. Der er Roger.
- Roger Woodward! - Roger. Han er en vinner.
- Du har allerede en. - Han er stor. Én er sikkert nok.
- Og jeg likte spillet ditt. - Gjorde du?
- Komponerer du også? - Nei. Det er Rakh 3.
- Påbegynt som et brev. - Ja, det stemmer visst.
- "Kjære Cecil, Royal College"... - "Of Music". Et mysterium.
Han hadde bare én arm. Han hadde fått slag, stakkar.
Han kunne ikke gjøre noe med poten. Stakkars pusekatt.
- Uflaks. Du gjør ikke noe av det? - Nei da.
- Hva er i veien, David? - Veien? Det er et tomrom.
Så lenge siden. Og hva skal man gjøre?
- Uforklarlig uutsigelig. - Fortell hva du vil si!
- Hva vil jeg ikke si? Vanskelig. - Ikke i det hele tatt. "Kjære"...
Akkurat. Kjære vene... Parkes. Cecil Parkes.
Han rørte Sergej dypt med nr 3 i d-moll. Ikke verst?
- "Kjære mr Parkes... " - Lenge siden sist. Lenge siden.
- Og jeg... - Håper. Hvordan høres det ut?
- Det høres bra ut. - Håper du husker meg og Rakh 3.
Jeg føler meg mye bedre nå. Hva? Og jeg spiller igjen.
Bravo, Roger!
Det var bra.
Smil, David! Smil til kameraet, her.
Se det fra den lyse siden. Du møter nok Gillian igjen en dag.
- Ja, livet går videre. - Gjør det det?
- Hun må gå. - Hun har barn, ja.
- De er voksne. Bare meg nå. - Bare meg også.
Jeg vokste aldri opp, bare ned. Jeg er slitsom, hva?
Vil du gifte deg med meg?
- Høres ikke særlig praktisk ut. - Nei da. Jeg er ikke så praktisk.
- Du rekker ikke flyet. - Søtt av deg, David.
- Jeg vet ikke hva jeg skal si. - Spør stjernene.
La henne få puste, David!
Jeg skal ikke kysse deg.
Unnskyld, elskling.
Du lagde en lyd.
- Stakkars Ravel! - I oppløsningstilstand.
På tide å dra snart. Ti minutter. Ta litt Liszt. Ikke en konsert!
Svøm "La campanella"!
- Det blir feil. - Prøv igjen.
- Side 37 mangler. - Codaen. Det er slutten.
- Jeg blir våt på hendene. - David.
- Skoene er ikke like. - For en tufs jeg er.
Sitt. Nei, rett i ryggen!
- Slapp av. - Det må jeg lære meg.
Perfekt.
- Elskling... - De vil ha ekstranummer.
- Jeg skal vinne. - Ikke nå.
Jeg spiller mer.
- Hvordan føles det? - Jeg føler ingenting.
- Ingenting i det hele tatt? - Jeg er sjokkert og forbløffet.
- Kanskje min egen skyld. - Ikke bebreid deg selv slik.
Og jeg kan ikke bebreide pappa, for han er ikke her.
Men jeg er her. Det er sant. Livet går videre.
Det gjør det, i all evighet. Nei, ikke fullt så lenge.
Men man må gå videre. Man må ikke gi opp.
- Ikke så snart Saturnus spøker. - Det er stjernene, Gillian.
Alt har sin tid. Skjebnen rår.
Skjebnen rår, og vi forstår.
Split & Resync: Xenzai[NEF] www.norsub.com www.undertekter.no www.subscene.com
Norwegian RETAIL